A társadalmi teljesítmény és a stratégiai munkaerő-fejlesztés integrálása a feltörekvő egészségügyi szervezetek alkalmazottainak teljesítményének javításában: Bizonyítékok a nigériai egészségügyi és gyógyszeripari szektorokból - Oyasor, Emmanuel Imuede (Multidiszciplináris kihívások, sokszínű válaszok - Gazdálkodás- és Szervezéstudományi folyóirat, 2026)
A tanulmány a fenntartható emberierőforrás-menedzsment gyakorlatok hatását vizsgálja a munkavállalói teljesítményre a nigériai gyógyszeripari feldolgozóiparban és más egészségügyi profilú szervezetekben. A kutatás egy keresztmetszeti adatbázison alapul, amely 350 közép- és felsővezetői szintű munkavállalótól származó válaszokat tartalmaz. Az elemzéshez a parciális legkisebb négyzetek strukturális egyenletmodellezését (Partial Least Squares Structural Equation Modelling, PLS-SEM) alkalmazza a fenntarthatósági és menedzsmentgyakorlatok közvetlen, valamint mediáló hatásainak feltárására.Az eredmények azt mutatják, hogy a menedzsmentgyakorlatok — a következetesség (β = 0,372), a célok teljesítése (β = 0,341), az időszerűség (β = 0,247) és a biztonsági gyakorlatok (β = 0,219) — szignifikánsan javítják a munkavállalók menedzsmenttel összefüggő teljesítményét, és a variancia 74,1%-át magyarázzák (R² = 0,741). A képzés és fejlesztés (β = 0,528), az egészségvédelem és munkabiztonság (β = 0,471), valamint az inkluzív toborzás (β = 0,436) erőteljesen előrejelzik a fenntartható gyakorlatokat, amelyek mediáló szerepet töltenek be a teljesítménykimenetek alakulásában.A megállapítások szerint a következetesség, a célok teljesítése, az időszerűség és a biztonsági gyakorlatok jelentősen növelik a munkavállalói teljesítményt, míg a képzés és fejlesztés, az egészségvédelem és munkabiztonság, valamint az inkluzív toborzás a fenntartható gyakorlatok kulcsfontosságú meghatározói. A tanulmány rávilágít a fenntarthatósági és munkavállaló-központú menedzsmentmegközelítések integrálásának gazdasági és működési előnyeire, és azt sugallja, hogy a munkaerő-fejlesztésre és a biztonságra irányuló célzott beavatkozások elősegíthetik a termelékenység, a hatékonyság és az elkötelezettség növelését. A szakpolitikai és vezetői következtetések hangsúlyozzák a strukturált fenntarthatósági keretrendszerek szükségességét az emberi tőke optimális hasznosítása érdekében.